Menneskesmugleren
20.000 grensevakter sørger for at drømmen om et bedre liv i USA ofte ender i mareritt for meksikanere som forsøker å ta seg over grensen.
![](https://image.klikk.no/4050767.jpg?imageId=4050767&x=0&y=0&cropw=100&croph=100&width=1000&height=502)
Halv tolv om kvelden blir jeg vinket inn på en sliten restaurant i grensebyen Aqua Prieta. En mann med cowboyhatt stirrer på meg med trøtte øyne.
– De siste årene er alt bare blitt verre og verre, mumler Herman mellom matbitene, og forklarer hvordan tallrike amerikanske grensevakter til stadighet bruker blant annet helikoptre når de vokter grensen over til USA.
Men Herman vet likevel råd:
– Grensen strekker seg over et enormt område, så selv om de trædde uniformer på halve USAs befolkning og plasserte dem ved grensen, ville det fortsatt være glipper hvor vi kan snike oss gjennom.
Likevel er det ikke kunnskapen om disse «glippene» alene som gjør Herman til byens dyktigste «Coyote».
– Herman har kontakter høyt oppe blant amerikanernes grensevakter, skryter min kjentmann Samuel, og det er denne kombinasjonen som gir Hermans «kunder» nærmest en garanti for at de kommer over grensen.
Les også:
Menneskesmugleren
Jeg befinner meg i Mexico, like ved grensen til USA, og etter flere forsøk har jeg endelig fått tak i en «Coyote», som går med på å møte meg.
Herman er menneskesmugler – men det er ikke et lett «yrke».
– Grensevaktene patruljer hver halvtime eller time hele døgnet – året rundt, forteller han og legger til:
– Jeg har en informant på USA-siden som gir meg alle disse tidene, men forandringer skjer ofte før jeg får beskjed. Og da har vi problemer.
– 1000 dollar er prisen jeg tar for å krysse grensen med meg, sier han, men legger forsvarende til:
– USA har trappet opp sikkerheten betraktelig de siste årene, og selv når vi har kommet over, blir vi sjekket på bussholdeplasser, togstasjoner og til og med i butikken. Derfor er jeg nødt til å betale i dyre dommer for assistenter, som møter oss på den andre siden og hjelper med å skille flokken.
– Står mer enn tre meksikanere sammen, kan du gi deg fanden på at en eller annen sivil immigrasjonsoffiser kommer for å sjekke papirene våre.
Først når Herman og hans «klienter» er i noenlunde sikkerhet, hever han lønnen sin.
– Ingen betaler før jobben er gjort – og blir vi tatt og sendt tilbake, koster det ingenting, forfekter Herman og legger stolt til:
– Jeg er nemlig ingen banditt.
Herman oppfatter seg selv som humanitær hjelpearbeider, som gir fattige mennesker en sjanse til et nytt liv.
![](https://image.klikk.no/4050775.jpg?imageId=4050775&x=0&y=0&cropw=100&croph=100&width=1000&height=668)
20.000 grensevakter
Grensen mellom USA og Mexico er en av verdens best bevoktede grenser. Men det er også den travleste i hele verden, og i løpet av et år blir den krysset hele 350 millioner ganger.
Strømmen av immigranter fra Mexico til USA har vært stabilt økende siden 1970-tallet, men på 1990-tallet nærmest eksploderte den. Amerikanske myndigheter svarte med å innføre «Operation Gatekeeper».
Bevilgningene til U. S Border Patrols ble økt voldsomt, samtidig som utbyggingen av grensegjerder brått ble høyt prioritert.
I dag voktes grensen daglig av mer enn 20.000 agenter fra U. S. Border Patrols, samtidig som mer enn 560 kilometer med grensegjerde skiller de to landene.
Det kan nesten virke som om det er full krig mellom USA og ulovlig immigranter fra Mexico. Det er egentlig ikke så langt fra sannheten, for det er ikke bare fattige meksikanere som vil over denne grensen.
Narkokrig
I den amerikanske grensebyen Eagles Pass får jeg tillatelse til å vandre helt ned til Rio Grande og grensen over til Mexico. Jeg passerer dette beryktede gjerdet, som her strekker seg 6,4 meter i været og hele 1,8 meter ned i bakken. Men en port er åpen, så jeg går rett igjennom.
Det er et sted med en underlig atmosfære, for her er både fotballbane og golfbane.
På andre siden av grensen – bare et par hundre meter unna – virker det også ganske fredelig. Men i motsetning til USA-siden, er det flust av folk å se på Mexico-siden.
På broen over meg, et av byens krysningspunkter, står biler i kø for å komme inn og ut av USA og Mexico. Brokaret er selvsagt malt i «stars and stripes» – det amerikanske flagget – og det i gigantstørrelse.
Men mens jeg rusler her høres «knatring» over på Mexico-siden. Jeg tenker ikke over det, men senere på kvelden, etter at jeg nesten ble arrestert av en amerikansk grensevakt fordi jeg tok bilder her (til tross for at jeg hadde fått tillatelse), får jeg vite følgende:
– Du er heldig som er i live, du kunne lett blitt drept i kveld, hevder han og forteller at «knatringen» jeg hørte, var to narkobander som gikk i tottene på hverandre med automatvåpen.
– 13 stykker drept så langt i kveld bare et steinkast fra der du tittet på fuglene, tordner grensevakten tydelig fornøyd over å ha gitt meg et lite sjokk.
Det er en tankevekker – for grensen mellom USA og Mexico markerer ikke bare et skille mellom verdens største supermakt og et utviklingsland – men også mellom krig og fred.
![](https://image.klikk.no/4050777.jpg?imageId=4050777&x=0&y=0&cropw=100&croph=100&width=1000&height=624)
45.584 drept
USA er verdens største marked for narkotika – og nabolandet Mexico er en av verdens største produsenter av narkotika, samtidig som landet også er en viktig transportetappe for narkotikaen mellom Sør-Amerika og USA.
En håndfull narkokarteller både kriger og samarbeider med hverandre om hvem som skal ha kontrollen over smuglerruter og hvem som skal kontrollere markedene. Ikke så merkelig kanskje, for det antas at denne industrien omsetter for hele 50 milliarder dollar i året.
Krigen kan kort sagt beskrives som en blodig borgerkrig. Bare siden 2006 er 45.584 mennesker blitt drept i narkorelatert sammenheng i Mexico – og det er de offisielle tallene. Virkeligheten er om mulig enda mer grusom.
Men amerikanernes forståelige kamp mot narkosmugleren går ikke bare utover bandittene.
– Jeg har vært i USA ved to anledninger – begge gangene snek jeg meg over grensen ulovlig. Første gang var jeg 15 år. Jeg krysset grensen rett vest for El Paso, men ble tatt av grensepolitiet på amerikansk side og sendt tilbake – to ganger. På tredje forsøk betalte jeg en «Coyote» 500 dollar. Da kom jeg over ved å gjemme meg om bord i en buss som krysset grensen ved El Paso.
Samuel Hernandez (28) forteller hvordan han i noen måneder bodde og arbeidet i USA og «tjente rått med penger».
Som 24-åring fikk Samuel en datter. Men han hadde verken jobb eller penger, derfor forlot han kone og barn for nok engang å prøve lykken i USA.
– Med alle sparepengene betalte jeg en coyote i Aqua Prieta for å smugle meg over, men nå var prisen gått opp til 1000 dollar, minnes han, og forteller videre hvordan han sammen med 14 andre ble fraktet i biler ut til et avsidesliggende fjellområde vest for Aqua Prieta.
![](https://image.klikk.no/4050779.jpg?imageId=4050779&x=0&y=0&cropw=100&croph=100&width=1000&height=1501)
Myrdet av banditter
– Mens vi gikk i natten støtte vi på en gjeng med bevæpnede unggutter, forteller han.
Men heldigvis hadde Samuel valgt riktig «Coyote». Menneskesmugleren kjente disse gutta og ga dem en avtalt sum penger uten at det skjedde noe mer. Men det kunne gått mye, mye verre.
– Tidlig neste morgen støtte vi på fem lik, forteller Samuel.
- Alle var myrdet av banditter. Flyktningstrømmen fra Mexico har gjort landveisrøveri til en svært inntektsgivende geskjeft for mange.
Området mellom grensene er å betrakte som ingenmannsland, dermed finnes det svært lite politi her – hvis noen i det hele tatt. Samtidig som de fleste flyktningene har planer om å flytte til USA for godt om de klarer å komme over. Dermed har de med seg alt de eier av verdisaker.
Samuel forteller videre:
– Vi gikk i to dager. Barn og kvinner var også med, og mennene måtte bytte på med å bære de minste barna. Vi kom oss over grensen, men det var med nød og neppe.
– Én ting er banditter, men det er flere farer: Slanger, dehydrering, drukninger i Rio Grande og folk som rett og slett går seg bort, og aldri kommer ut av ørkenen.
På grunn av de ekstreme sikkerhetstiltakene amerikanske myndigheter har iverksatt, tvinges ulovlige immigranter til å ta ruter som går gjennom svært øde og utsatte ørkenområder. Resultatet er at over 5000 mennesker er blitt funnet døde langs grensen.
Bare i juli 2010, som var en uvanlig varm måned, døde 59 mennesker da de forsøkte å ta seg ulovlig over til USA.
Drømmen om et bedre liv endte med andre ord i et grusomt mareritt ...
Farlige byer
Grensebyen Juárez, som ligger rett ovenfor El Paso i Texas, ble i 2011 antatt som verdens farligste by. I 2010 ble det drept hele 3075 mennesker her. De fleste blir skutt, noen knivdrept - og noen får hodet kuttet av.
Juárez er kanskje den viktigste smuglerruten for narkotika som skal inn i USA. Men det stopper ikke der, drap og lemlestelse har tydeligvis smittet over grensen. El Paso ble i 2011 kåret til USAs farligste by.
Det antas at 500 000 illegale immigranter tok seg inn i USA i 2010. Selv om ikke alle disse er meksikanere, og ikke alle kom over grensen fra Mexico, antas det at hele 15 millioner ulovlige meksikanere til enhver tid befinner seg i USA.
Men ikke alle er negative til det. Faktisk blir det hevdet fra mange hold at deler av USA ville gått fullstendig i stå uten disse immigrantene. Arbeid som den gjengse amerikaner helst ikke vil ha, blir ofte utført av illegale immigranter.
Grensen strekker seg 3141 kilometer gjennom ørken og fjell, fra Mexico Gulfen til Stillehavet.
Les også:
Denne saken ble første gang publisert 27/02 2012.